OH JA AH
Kõtt, kõtt!
Oh ja Ah, need naabrid head elasid kord kõrvu seal.
Ah - naljatilk ja itsitaja, Oh - meeleheitlik viriseja.
Ah ei karda ühtki tööd, ei ohi, käed ta külge lööb.
Ahi näol vaid rõõmu näed, osavad on tema käed.
Oh Ahi piilub, kõõrdis silm: tööd nähes peale tuleb hirm.
Ilmselt selle pärast, tead, tal tegemistes viltu veab.
"Oh-oh-oh!" taas ohib tema. "Siin nõges vaid, ei hernetera!"
Kõik on viltu - nutul suu: Oh ohkimises meister suur.
Vihmahood, kõu täies väes - Ah jookseb, tühi ämber käes.
Ah naerul näoga ahhetas: "No küll nüüd alles müristas!"
Ohib Oh, tal nägu hale: "Kurdiks teeb see mürin kole!"
Ah kavalasti silma teeb: "Pilv, minu pangi vala veed!"
Jooksid naabrid ruttu Ohi aeda kokku.
"Oi!" on ärev Oi hõige. "Tähendab, et Oh on haige?"
"Hei, miks torisejat haletseda?" naabrile Hei ütleb seda.
Eh kilkab läbi naeruhääle: "Ohkida on naeruväärne!"
Aga taadu Ai-ai-ai ütles kohe seda: "Ai-ai-ai, ai-ai-ai, on rumal viriseda!"
Jutustas Pastella